ЗАБЕЗПЕЧУВАЛЬНИЙ (ГАРАНТІЙНИЙ) ПЛАТІЖ ЯК НЕПОІМЕНОВАНИЙ СПОСІБ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ВИКОНАННЯ ЗОБОВ'ЯЗАННЯ - Канзафарова, І. С.; Федорко, М. С. (Правова держава, 2021)
Статтю присвячено визначенню особливостей забезпечувального (гарантійного) платежу як непоіменованого способу забезпечення виконання зобов’язання. В результаті дослідження сформовано теоретичні положення, що можуть бути ос- новою для побудови субінституту забезпечувального (гарантійного) платежу у зобов’язальному праві України. Обґрунтовано висновок, що забезпечувальний (гарантійний) платіж можливий тільки тоді, коли матеріальні об’єкти основного і акцесорного зобов’язань є однорідними. Однорідність у забезпечувальному (гарантійному) платежі проявляється в тому, що предмет і спосіб виконання основного зобов’язання можуть бути замінені на таке саме виконання, але за рахунок зарезервованих коштів. Грошовий забезпечувальний платіж не може забезпечувати негрошові обов’язки в зобов’язанні, тому що їх виконання не може бути замінено на грошове надання. Доведено, що забезпечувальний (гарантійний) платіж має окремі ознаки завдатку, застави, заздалегідь визначених збитків. Відмінною рисою забезпечувального (гарантійного) платежу, у порівнянні з іншими способами забезпечення виконання зобов’язання, є послаблена акцесорність, яка проявляється на стадії виникнення зобов’язання, що дозволяє забезпечувати зобов’язання, які виникатимуть у майбутньому. Нормативне закріплення забезпечувального платежу в Цивільному кодексі України, безумовно, буде закономірним підсумком його застосування на практиці як непоіменованого способу забезпечення виконання зобов’язання.