ВИКОНАВЧЕ ПРОВАДЖЕННЯ У КОНТЕКСТІ АЛЬТЕРНАТИВНИХ МЕТОДІВ ВИРІШЕННЯ СПОРІВ: ПЕРСПЕКТИВИ ТА ВИКЛИКИ - Денисова, А. В. (Правова держава, 2025)
Стаття розглядає важливість виконавчого провадження в контексті застосування альтернативних методів вирішення спорів (АМВС), таких як медіація, арбітраж та інші неформальні способи врегулювання конфліктів. Автори досліджують, як ці методи можуть ефективно взаємодіяти з традиційним процесом примусового виконання рішень, що виникають в результаті альтернативних способів вирішення спорів. Зокрема, увага зосереджена на аналізі можливостей інтеграції АМВС у систему виконання рішень, а також на виявленні основних проблем і викликів, що супроводжують цей процес. У статті акцентується увага на необхідності вдосконалення правового регулювання в Україні з метою ефективнішого застосування АМВС у правовій практиці. Обговорюються потенційні переваги, такі як скорочення навантаження на судову систему, зниження витрат часу і коштів для учасників процесу, а також підвищення якості рішення через участь нейтральних посередників. Однак, окрім переваг, розглядаються й суттєві виклики: відсутність достатньої правової визначеності щодо обов’язковості виконання рішень, ухвалених в рамках АМВС, необхідність розробки механізмів контролю за дотриманням угод, а також проблеми, пов’язані з забезпеченням добровільного виконання рішень. Особливу увагу приділено аналізу того, як судова система та органи виконавчої влади можуть співпрацювати з альтернативними методами для досягнення максимальної ефективності в процесі вирішення спорів. Автори також розглядають етичні та організаційні аспекти, які виникають у контексті застосування таких методів, зокрема питання конфіденційності, незалежності арбітрів і медіаторів, а також забезпечення балансу між добровільним та примусовим виконанням рішень. На основі проведеного дослідження запропоновано ряд рекомендацій щодо удосконалення правових механізмів і законодавства, які б дозволили ефективно поєднати виконавче провадження з альтернативними методами вирішення спорів. Стаття підкреслює важливість подальшого розвитку правової культури та забезпечення доступу громадян до альтернативних способів вирішення конфліктів, що відповідають сучасним тенденціям глобалізації та розвитку правових систем у світі.